PODLE SKUTEČNÉ UDÁLOSTI
Je krásný den V našem sousedství
Krásný den pro souseda
Budete můj?
Můžete být?
Je sousedský den V této krásné čtvrti
Sousedský den pro krásu
Budete můj?
Můžete být?
Vždycky jsem chtěl Mít souseda
Jako vy
Vždycky jsem chtěl žít V sousedství s vámi
Tak pojďme co nejvíc využít Tento krásný den
Jelikož jsme spolu Můžeme taky říct
Budete můj?
Můžete být?
Stanete se mým sousedem?
Stanete se, prosím
Prosím, budete
Mým sousedem?
Ahoj, sousede.
Tak rád tě dnes zase vidím.
Vidíte...?
Jakou zvláštní věc jsem vám přinesl ukázat?
Říká se tomu obrázková tabule.
Protože za každými těmi dveřmi
je obrázek lidí.
Lady Aberlinová.
Kdopak je za těmito dveřmi?
Král Pátek XIII.
S korunou,
knírem a vousem.
Kdopak je tady?
To je pan McFeely.
Vždycky říká "rychlá donáška", že?
Chci vám představit svého nového přítele.
Jmenuje se Lloyd Vogel.
Mému příteli Lloydovi někdo ublížil.
A nejen na tváři.
Má problém odpustit člověku,
který mu ublížil.
Víte, co to znamená?
Odpustit?
Je to naše rozhodnutí
přestat mít
na člověka pocit zloby.
Je to zvláštní, ale občas
je nejtěžší odpustit někomu, koho milujeme.
Pojďme pozdravit mého nového přítele Lloyda.
Můžeme?
Letošní cenu za žánr feature předá
NÁRODNÍ ČASOPISECKÉ CENY
loňský vítěz Lloyd Vogel.
Děkuju vám.
Je báječné tu dnes být mezi tolika kolegy vyvrheli.
Takže
proč se živíme psaním do časopisů?
Protože dělat něco jiného nám vůbec nepřijde jako živobytí.
Sedíme na předním sedadle do historie.
Odhalujeme pravdu, kterou druzí nemůžou vidět.
A někdy,
jen někdy,
měníme polámaný svět našimi slovy.
Děkuju.
To jsem potřebovala.
K večeři jsem snědla cihlu sýra.
Co ještě nemáme?
Je potřeba víc plenek.
Tohle nestačí? Jedeme do Jersey na jednu noc.
Potřebujeme nejmíň 12 na den.
Vážně?
Čím to dítě krmíš?
-Nebylo by snazší ho nechat chůvě? -Na to nechat ho s cizím nejsem zatím připravená.
Ano? Je moc malý.
Jo.
Poslyš, včera volala tvoje sestra.
-Chtěla se ujistit, že sis napsal přípitek. -Mám to.
Použiju proslov z její první svatby.
-Nebo z druhé. -Jo.
-Jen změníš jména. -Jo.
A něco ti od ní mám vyřídit.
Poslouchám.
Přijede váš otec.
Zavolala mu před pár měsíci a on nereagoval,
ale pak zavolal a přijede na svatbu.
Jsi v pohodě?
Jo, jsem.
Ale asi bychom neměli jezdit.
-Lloyde. -Co je?
K čemu máš dítě, když se s ním nemůžeš vyhnout společenským povinnostem?
Toho se Lorraine bála, že vycouváš.
Kecám. Její svatbu si nenechám ujít.
Těším se na ni každý rok.
Dobře.
Je fajn, že Gavin pozná dědu.
Jasně.
Zatraceně!
Tatínek si dělá legraci. Legraci.
To se nedá.
Tady.
Vem ho. Tu máš.
Hotovo.
Bezva.
Vypadá vyděšeně.
To by měl. Bere si Lorraine.
-Páni, vypadáš krásně. -Naprosto.
Chci zhubnout ještě pět kilo, ale to je fuk.
-Lloyd, bratr. -Já vím, kámo.
-Já jsem Todd. Manžel. -Jo.
Ukaž se, ty broučku.
-Děti asi mít nebudeme. -Jak k tomu došlo?
Pozvala jsem ho a přišel.
Aby tě dovedl k oltáři? Vážně?
Nabídl se. První dvě prošvihl. Řekla jsem si: "Proč kruci ne?"
Napadá mě pár důvodů.
Je starý.
A pokud se bude snažit...
Je čas, abychom začali.
Takže místo typického proslovu otce nevěsty
jsem si říkal, že bych...
Zazpívám krátkou písničku.
Je to pro moji Lorraine.
A taky pro tebe.
Jakže se jmenuje?
Pro Todda.
Jo.
Vím, že musím počkat Než budeš mít čas
Se mnou strávit večer
A když si vyjdeme někam zatančit
Vím, že existuje šance Že se mnou neodejdeš
Pak ještě zapadneme Do tiché hospůdky
Na skleničku nebo dvě
Teď si přeješ, abychom se nevzali tajně.
Je opilý.
...protože řeknu něco hloupého
No, umí zpívat.
Miluju tě
Tady jsme,
v perle Zahradního státu, co?
Ahoj, Jerry.
No tak. Nemusíš mi říkat Jerry.
Nebo mi říkej Jerry, to je fuk.
A zdravím i tebe.
Dobrý večer. Jsem Andrea, Lloydova žena.
Andrea! Samozřejmě.
Jaké
velké potěšení.
Ahoj, prcku.
To je Gavin.
Takový fešák.
Jako bys mi z oka vypadl.
Dáme si skleničku, ne?
Co je to, kola?
To tě zabije.
Řeknu jen přípitek a odjíždíme, takže...
Zlatíčko?
Necháš nás na chvíli?
Není žádné zlatíčko.
Je právnička věcí veřejného zájmu.
Dá se na tom vydělat?
Víš co? My jdeme korzovat, jo?
Máš dítě.
A manželku.
Jsi šťastný?
-Jsem. -Jo.
Zdá se milá.
Ale nejsi na dítě trochu starý?
Nejsem tak starý.
Jsi chytrý.
S mámou jsme se sotva znali, když otěhotněla.
Byli jsme ještě děti, víš?
Nemluv o ní.
Počkej. Neznáš to celé.
-Tvoje máma nebyla svatá... -Nemluv o mojí mámě!
-Co to děláš? -Nech mě!
-Hele! -No tak, co to děláš?
No tak.
Co se to děje?
-Tys ho neslyšela. -Byls nepříčetný.
On byl nepříčetný.
Nepřiznáš zodpovědnost za nic?
Ale jo. Řekl jsem Lorraine, že zaplatím čistírnu.
Cítili jste se někdy jako Lloyd?
Tak rozzlobení, že jste chtěli někomu ublížit?
Nebo sobě?
Já vím, že já ano.
Jako kluk jsem byl hodně buclatý.
A ostatní kluci mě honili
a titulovali mě nadávkami
jako tlustý Freddy.
Bylo mi z toho hodně smutno.
Někdy když jsem byl sám,
tak jsem plakal.
A jindy
mě to strašně rozzlobilo.
Vždycky můžete udělat něco
se zlobou, kterou cítíte.
Slyšeli jste to?
Někdo je za dveřmi.
Podíváme se, kdo to je.
To je pan McFeely.
Rychlá donáška.
Podívejte. Je to časopis.
Děkuju vám.
Časopisy jsou vždycky plné zajímavých informací.
To tedy jsou.
Můj přítel Lloyd pracuje pro časopis. Je to báječný žurnalista.
To mi připomíná, že jsem našel jedno video.
-A možná byste ho se sousedem rádi zhlédli. -Co je to?
Je o tom, jak se dělá časopis.
Jmenuje se "Jak se dělá časopis".
Spousta lidí má ráda časopisy, tak by vás to mohlo zajímat.
To by mohlo. Máte čas nám to teď pustit?
Rád se na to podívám znovu.
Podíváme se na to na obrázkovém projektoru.
Na obrázkovém projektoru
se podíváme, jak se dělá
časopis.
Tohle je inkoust, který se používá v tiskařských lisech při tisku časopisů.
Žlutý inkoust.
Vypadá jako hořčice.
A tohle jsou obrovské role papíru, které se nasadí do stroje.
Kolik časopisů asi vyrobí
z jedné takové velké role?
Časopisy se tisknou na obrovské archy, jedna barva po druhé.
Tenhle stroj skládá časopis
a lepí ho dohromady.
A kdo je tohle?
Tihle lidé rozhodují, co v časopisu bude.
Vybírají obrázky a dělají grafickou úpravu.
To je důležitá práce.
A tohle jsou lidé, kteří píšou text, který přijde do časopisu.
Výroba časopisu dá spoustu práce, že?
To jistě ano.
-Ano? -Nevšímej si, jak vypadám.
Zranění ze softbalu. Nic to není. Dobré ráno, Ellen. Jak se máš?
Tohle bude zajímavé.
-Co? -Poslat tě za úkolem
s rozbitým obličejem.
-Za úkolem? -Jo.
Jsi na to ten pravý.
-Máš čerstvě dítě. -Proč mi dáváš úkol?
Připravujeme číslo na téma hrdinové
a děláme profily inspirativních lidí.
Potřebujeme krátkou stránku jako doplněk k hezké fotce.
Vzalas mě jako investigativního novináře. Reklamní články nepíšu.
Počkat. Nevzala jsem tě, abys dělal, co ti řeknu?
A teď je to zrovna profil jednoho z národních hrdinů.
Koho?
Pana Rogerse.
-Z toho dojemného pořadu pro děti? -Toho milovaného protagonistu z dětské televize.
Podívej, já...
Tohle by ti mohlo pomoct, Lloyde,
začít měnit svůj image.
Já si nepotřebuju měnit image.
Dobře.
Ellen?
Byl jediný ze seznamu ochotný dát ti rozhovor.
Asi si získáváš reputaci.
Reputaci? Lidi milují si se mnou povídat.
Jo, dokud si nepřečtou, co o nich napíšeš.
Takže ho mám šetřit, protože se živí hraním si s maňásky?
Čtyři sta slov. Buď hodný.
Dobrý den. Tady Lloyd Vogel z časopisu Esquire.
Chtěl bych si domluvit rozhovor
s panem Rogersem.
Promiň mi ten obličej!
Taky jsem to pěkně schytal.
Hele, podělal jsem to.
Chci s tebou jen mluvit.
-Máme si hodně co říct. -Ne.
Nenechám se přepadnout.
No tak, Lloyde!
Ahoj, miláčku.
Ahoj. Ahoj, holky.
Ahoj, Lloyde.
Je to tu cítit.
Toaletní odpad.
Devět různých druhů plenek.
Ahoj, Lloyde.
Poslyš. Copak tady děláš?
Vezmu to!
Haló?
Lloyde?
Kdo volá?
Tady Fred Rogers.
Dobrý den, to bylo rychlé.
Říkal jsem si, že když se mnou chcete mluvit, měl bych chtít mluvit s vámi.
Jo, chtěl jsem si domluvit termín, abych vám mohl položit pár otázek.
Rád si něco domluvím, kromě jedné věci.
Jaké?
Máte mě tu teď.
Dobře. Jistě.
V našem pořadu se snažím dívat přes kameru
do očí jednoho dítěte,
promluvit k němu
a snažit se plně naslouchat
jeho pocitům a potřebám.
Dobře.
Víte, co je teď pro mě nejdůležitější věc na světě?
Ne.
Povídat si po telefonu s Lloydem Vogelem.
Ahoj.
Jsi v pohodě?
Dostal jsem úkol.
Kam jedeš tentokrát?
Do Pittsburghu.
Zítra.
Dělám profil pana Rogerse.
Vážně?
Toho miluju.
Fakt?
Jo.
Proč?
To nevím.
Počkej.
Ellen ti dává udělat profil?
Ví, že to není tvoje parketa.
Myslím, že o to jí jde.
Můžeš to odmítnout?
Můžeš si vzít volno a být chvíli s námi?
Ještě jsi neměl volno, co se Gavin narodil.
Ani ne.
Aspoň je to někdo fajn.
Jo.
Uvidíme.
Bože, Lloyde, prosím,
nezkaz mi dětství.
-Mám vás ráda! -Já taky!
Dobrý den, hledám Freda Rogerse.
-Koho? -Jsem tu špatně?
Vím, kdo jste. Tudy.
Budete s ním mít asi 20 minut během pauzy.
Bylo mi řečeno hodinu.
Nechcete se s ním prát, že ne?
To je ze softbalu. Hra na metě.
Neměl byste do toho chodit po hlavě.
Ahoj, Evane.
Omlouvám se. Může to chvilku trvat.
To je Něco si přej?
Jak si vedeme, Margy?
Ničí mi život.
Jak dlouho?
Už půl hodiny,
takže přetahujeme 73 minut.
Musím tam.
-Kryj mě. -Jsi v tom sám.
...stejnou barvu svetru jako já.
Ale já barvy nevidím moc dobře.
-Není to legrační? -Přestaň.
To se podívejme. Páni.
Promiňte. Synku, mluví s tebou.
-Zlato. Broučku. -Tak jo.
To nedělej, zlatíčko.
Ten meč se zdá strašně ostrý.
A taky těžký.
-Ani ne. -Ne?
Musíš mít velkou sílu, abys ho dokázal
takhle držet.
A vsadím se, že jsi hodně silný
i uvnitř.
Teda...
To se mi líbí.
-Děkuju. Ano. -Promiňte, Frede. Musíme začít.
Můžu si vás vyfotit?
-Ano. -Ano?
Dívejte se na mě.
Teď. Děkuju.
Mockrát děkuju, že jste nás navštívili v sousedství.
-Přátelé, pojďte za mnou. -Dobře.
-Děkujeme. -Skvělá práce.
-Šlo ti to moc dobře. -Jak často se tohle stává?
Denně.
Tak jo, jdeme na to!
Všichni se usaďte.
Ticho, prosím.
Zvuk.
-Jede. -Klapka.
A... akce.
Víte, co je tohle?
To je Lloyd.
Lloyde.
Stop, prosím!
Vyhodit ho nemůžeme, co?
Dobrý den, Lloyde. Těší mě. Co...?
-Jste v pořádku? -Hra na metě.
Bože, to jistě musí bolet.
-Popovídáme si pak. -Musíme pokračovat.
Ať se na něj podívá Evan.
-Ne, nic mi není. -Ne, je mi líto, Frede.
-Jo. -Musíme...
Tak dobře.
Moc mě těší. Jsem rád, že jste tu.
Těším se na rozhovor, opravdu.
Až to doděláme.
Vážení, tohle je Lloyd Vogel. Je skvělý novinář.
Děkujeme, Frede.
-Takže znovu. -Pojďte sem.
Zvuk.
Jede.
A klapka.
A akce.
Víte, co je tohle?
To je stan.
Postavme ho.
Ale ne.
Je to trochu těžší, než jsem čekal.
To nepůjde.
Ne. Nezvládnu to.
Musí...
K postavení stanu musí být dva dospělí.
A stop. Sjedeme to znovu.
Ne, pojďme...
Podíváme se na to.
Dobře, pusťte to, prosím.
Ale ne.
Je to trochu těžší, než jsem čekal.
-Mohli jsme ten stan připravit. -Ne, ne, já...
Podle mě je to dobré.
Jo.
Jo, myslím, že to máme.
-Jo? Dobře. -Jo.
Pauza na oběd.
Ten stan. Proč jste si ho nenechal postavit?
Děti musí vědět, že i když dospělí plánují,
někdy to nedopadne tak, jak jsme doufali.
Jak dlouho jste ženatý, Lloyde?
Osm let.
Osm let. To je
báječný úspěch.
Má vaše choť jméno?
Andrea.
Jednou bych rád Andreu poznal.
Jistě.
V Pittsburghu jste celý život?
Vyrostl jsem v nedalekém městečku Latrobe.
Ale už tu žijeme dlouho a vychovali jsme tu naše syny.
A myslíte si, že život tady usnadňuje, nebo ztěžuje to být celebrita?
"Celebrita." Bože.
Nepovažujete se za slavného?
"Sláva" má pět písmen
jako "páska", "pádit" nebo "výraz".
Důležité je, jak s tím nakládáme.
A jak s tím nakládáte?
Snažíme se ukázat dětem pozitivní cesty,
jak se vypořádat se svými pocity.
Tohle číslo bude na téma hrdinové.
Považujete se za hrdinu?
Nemyslím si o sobě, že jsem hrdina.
Ne, to vůbec ne.
A co pan Rogers? Je on hrdina?
Nerozumím té otázce.
Existujete vy, Fred,
a pak postava, kterou hrajete, pan Rogers.
Říkal jste, že jste hrál na metě?
To je...? To máte...?
Tohle se vám stalo?
Co se vám stalo, Lloyde?
Popral jsem se.
Božínku.
S kým jste se popral?
To není důležité.
S Jerrym.
A kdo je to Jerry?
Můj otec.
Proboha.
Radši bych o tom nemluvil.
Kvůli čemu jste se popral s otcem?
Já se mám ptát vás, pane Rogersi.
Však to děláme, nebo ne?
Jsme připraveni ve Studiu B, Frede.
Dobře, Margy.
-Měli jsme přece 20 minut. -Můžu si vás vyfotit?
Rád si fotím ty, s kterými se setkám.
Pak je můžu ukázat Joanne.
Mockrát děkuju.
Doufám, že zůstanete. Opravdu.
To je...? To je vše?
Je to připravené?
Danieli, připravený?
Ano!
Děkuju, Danieli.
Ona mluví s maňáskem?
Daniel není jen maňásek.
Daniel je Fred a Fred je Daniel.
-Myslíte... -Prosím, ztište se.
-Řekni, až budeš moct, Lady. -Dobře. Děkuju.
A tramvaj.
Akce.
Dobrý den, lady Aberlinová.
Ahoj, Danieli.
To vy děláte ten zvláštní puch?
Myslíš jako z tchoře? Ne.
Já se ten puch snažím vyhnat.
Stříkáním jiného puchu?
Ano. Sladkou vůní.
-Chceš si přičichnout? -Dobře.
To opravdu hezky voní.
Kde se vzal ten zápach?
Pan tchoř.
Vylekal se
a celého mě tím puchem postříkal.
Ale ne. Omluvil se?
Ne.
A jsem z toho hrozně
moc rozzlobený
a nevím, co mám dělat.
Chudáčku Danieli.
Co uděláš Se zlobou, kterou cítíš
Když jsi tak rozzlobený Že bys kousal?
Když se celý širý svět Zdá tak špatný
A nic, co uděláš, se nezdá moc správné
Co uděláš? Praštíš do pytle?
Praštíš do hlíny nebo něčeho?
Zavoláš kamarády A zahrajete si na honěnou
Nebo zkusíš, jak rychle umíš běžet?
Můžu přestat, kdy chci Můžu přestat, kdy si zamanu
Můžu přestat kdykoliv
Jak je příjemné tohle cítit
A vědět, že ten pocit je můj
-Vědět, že je něco v hloubi duše -Vědět, že je něco v hloubi duše
-Co nám pomáhá stát se, kým můžeme -Co nám pomáhá stát se, kým můžeme
-Že dívka se jednou může stát ženou -Že dívka se jednou může stát ženou
-A chlapec se jednou může stát mužem -A chlapec se jednou může stát mužem
Děkuju, lady Aberlinová.
Já děkuju, Danieli.
Cítím se líp.
To jsem moc ráda.
Nevím, jestli to myslí vážně.
To není na tobě, Lloyde.
-Ještě pár rozhovorů... -Ne, říkala jsem, že to není expozé.
Jen to hoď na papír. Pár vtipných anekdot.
Jen jednoduše.
Já nemůžu, Ellen. On je mnohem složitější, než jsem myslel.
Je to dětský bavič.
Je to kruci pan Rogers. Není to Michail Gorbačov.
-Asi nechápeš, co po mně chceš. -Chci, abys udělal svou práci.
Teď běž a vrať se, až budeš mít první nástřel.
Tohle
dává Chlapcům ze sousedství nový význam!
Za chvíli jsme zpět s panem Rogersem!
Všichni jsme na vás vyrostli...
-Ahoj. -Ahoj.
Dějí se věci, které mě znepokojují.
Kéž by víc lidí...
Jak to šlo?
Milejšího člověka jsem nepotkal.
Od tebe to nezní jako kompliment.
Lidi se tak chovají. Dějí se věci. Spousta beznaděje.
Co máme dělat?
Na to samozřejmě neexistuje prostá odpověď, ale přes televizní pořady
a všechny myslitelné programy bychom
měli říkat lidem, jak jsou vzácní.
Všechno to začíná doma. Nesmíme podceňovat, jak je to důležité.
Myslím, že nikdo nemůže dospět, pokud ho nepřijímají,
jaký skutečně je.
Pokud někdo stále říká dítěti: "Vyrosteš
a budeš v pohodě." K tomu v naší zemi už hodně dochází.
Jsi na řadě.
-Jo. -A tak je dítě uznávané za to,
co bude, a ne za to, co je.
"Jednou bude skvělý konzument.
Takže čím dřív je vyženeme z hnízda, aby mohli začít nakupovat, tím líp."
Jaké podle vás dělají rodiče při výchově dětí největší chyby?
-Zapomínají na vlastní dětství. -Ano?
Myslím, že nejlépe můžeme udělat to,
když si vzpomeneme, jaké jsme to měli my,
a uvědomíme si, čím prochází naše děti.
Ale je to těžké, jakmile se stanete rodičem.
Říkáte: "Tohle nikdy dělat nebudu," když vám to dělají rodiče.
Říkáte: "Tohle svému dítěti dělat nebudu."
A pak přijdete do našeho věku
a zapomenete, jaké to bylo být takhle malý.
Vážně to zapomenete.
Ale ty děti můžou pomoct vzpomenout si, jaké to bylo.
Proto jako rodič máte novou šanci růst.
Ano.
Vy jste někdy...? Neumím si představit... Vím, že jste otec dvou chlapců,
ale neumím si představit, že byste s nimi měl problém.
-Měl jste? -Samozřejmě.
-Jsem člověk jako každý jiný. -Čekala bych, že jim řeknete:
"Umíte říct: 'Dobré ráno?'" A oni by se změnili.
Ale spousta lidí dělá tyhle parodie, jen aby...
Lloyde, ahoj.
Můžu přestat kdykoliv.
Synu, čeho ses bál?
Ale ne, Lloyde.
Mňau.
Ať se rozvedou, nebo ne,
pořád to budou tvoje máma a táta.
Rychlá donáška.
Haló?
Ale ne. Probudil jsem vás. Vy jste Andrea?
Ano.
Tady Fred Rogers.
-Dobrý den. -Kdo je to?
Lloyd je tady.
Ne, Andreo, když s vámi mluvím,
chci vám moc poděkovat, že se s námi o Lloyda dělíte.
Jistě to není snadné, když cestuje a máte Gavina.
Děkuju, že to říkáte.
Tak já už vám předám Lloyda.
Pan Rogers zná moje jméno.
Tady Lloyd.
Odešel jste bez rozloučení.
Tak jsem rád, že si můžeme dál povídat. Jedu dnes točit do New Yorku.
A Joanne jede se mnou,
tak jsme si říkali, jestli byste nechtěl přijít pozdravit.
Kolik myslíte, že s ním dnes budu mít času?
Jste tady, protože Fred vás tady chce.
To je mi ctí.
Má rád všechny, ale lidi jako vy miluje.
Lidi jako já?
Četl jsem vaši práci.
Na lidskosti vám moc nezáleží, že?
Dělám jen svoji práci.
Řekl jsem mu, ať si vás přečte, než kývneme.
A přečetl?
Každý článek, který jsme našli.
Děkuju.
Chtělo se mi vstát a tančit.
Máme pro vás překvapení, pane Rogersi.
Zahrajeme vaši píseň "You Are Special".
Tak to je báječné.
Ale jak budete hrát na své nástroje bez smyčců?
Můžeme hrát pizzicato,
což znamená, že prsty budeme drnkat do strun.
Raz, dva, tři, raz, dva.
DIVADLO HUDSON
-Dobrý den, vážení. -Dobrý den.
Moc rád vás všechny vidím. Moc rád.
Je krásné se s vámi setkat.
Tomuhle říkám "předaný stisk ruky".
-Miluju váš pořad. -Díky, že jste přišla.
To je docela umění.
Billa jsme ukradli z kanceláře guvernéra před 14 lety.
Už jste měl možnost ho poznat?
Billa mám rád. Jsem fanoušek.
Rog hodně chrání.
Říkáte mu "Rog"?
Doma mu neříkáme pan Rogers, drahoušku.
-Joanne Rogersová. -Těší mě.
Mě taky, drahoušku.
Jaké to je mít za manžela žijícího svatého?
Tenhle termín se mi nelíbí.
Pokud ho pokládáte za svatého,
pak je jeho způsob bytí nedostižný.
Pořád na tom pracuje. Má v tom praxi.
Není to dokonalý člověk.
Má prudkou povahu.
Vybírá si, jak reagovat na tu zlobu.
To musí stát spoustu úsilí.
Ano, on... Denně dělá věci, které ho drží.
Čte bibli, plave,
modlí se za lidi jmenovitě.
Píše stovky dopisů. To dělá, co jsem ho poznala.
-Děkuju mockrát. -Mějte se.
-Sbohem, pane Rogersi. -Díky, přátelé.
-Díky. -Děkujeme, že jste přišli.
-Má lásko. -Sbohem, má lásko.
-Uvidíme se za pár hodin. -Ano. Hezky se bavte.
Lloyde, měli bychom si popovídat.
-Samozřejmě. -Nebyly ty dámy senzační?
-Neuvěřitelné. -Skvělé.
Přivedla mě k nim Joanne...
Vždycky jezdíte metrem?
S Joanne máme byt.
Je to jen pár zastávek
a někdy je to nejjednodušší způsob cestování.
Takže
zabýváte se docela závažnými věcmi,
obzvlášť na pořad cílený na děti.
Jsem rád, že jste měl možnost se na pořad podívat.
Smrt, rozvod, válka. Je to ponuré.
Víte,
Maggie Stewartová mi ukázala nejkrásnější slovo ve znakové řeči.
Víte, co to znamená? Znamená to "přítel".
Není to dokonalé?
Kdo je Maggie Stewartová?
-Dělej. -Hej, pane Rogersi!
Je krásný...
Je krásný den v našem sousedství Krásný den pro souseda
Budete můj? Můžete být?
Je sousedský den v této krásné čtvrti Sousedský den pro krásu
Budete můj? Můžete být?
Vždycky jsem chtěl Mít souseda
Jako vy
Vždycky jsem chtěl žít V sousedství s vámi
Tak pojďme co nejvíc využít Tento krásný den
Jelikož jsme spolu Můžeme taky říct
Budete můj? Můžete být?
Stanete se mým sousedem?
Stanete se, prosím
Prosím, budete mým sousedem?
To bylo úžasné.
Zdá se, že se všichni ti lidi postavili do fronty,
aby vám řekli své problémy.
Není to úžasné?
Taková statečnost?
Víte,
zdálo by se, že to pro vás bude obrovské břemeno.
Jsem vděčný, že to říkáte, Lloyde.
Jsem vděčný za váš soucit.
Je to? Je to pro vás břemeno?
Řekněme, že je to pro vás břemeno.
Žádný normální život není bez bolesti.
Jak se s tím vyrovnáváte?
Je mnoho způsobů, jak se vypořádat se svými pocity, aniž byste ublížil sobě
nebo druhému.
Jo? Jaký třeba?
Můžete praštit do hroudy hlíny
nebo co nejrychleji plavat
nebo na klavíru zahrát ty nejnižší tóny najednou.
Mluvíte někdy s někým o břemenu, které nesete?
Chcete poznat mé vzácné maňáskové přátele ze Sousedství?
Zdá se, že už něco pamatují.
Už je mám docela dlouho.
Nepřemýšlíte o tom je vyměnit? Pořídit si nové?
Neměl jste jako hodně mladý vzácného kamaráda, Lloyde?
Vzácného kamaráda?
Jo, vzácnou hračku.
Nebo...
Plyšáka, kterého jste měl moc rád,
a i když byl oškubaný a sešlý, měl jste ho rád o to víc?
Nevím. Určitě ano.
Můžete mi říct o vašem vzácném kamarádovi?
Myslím, že jsem měl králíčka.
Měl ten králíček jméno?
Jen "králíček".
Byl to "starý králíček".
A kdo vám dal starého králíčka?
Moje máma.
Musí vás mít moc ráda.
Měla. Umřela, když jsem byl malý.
Jsem si jistý, že kdyby vás dnes viděla,
co jste za člověka,
byla by na vás hrdá.
Chci se vrátit k otázkám.
Chtěl jste poznat mé vzácné přátele ze Sousedství.
Ne, ptal jsem se na břemeno, které nesete.
Jsem král Pátek XIII.
Lloyd Vogel, ten novinář, předpokládám.
A tohle je pruhovaný tygr Daniel.
Daniel se někdy stydí mluvit, ale...
Ale to nic, Danieli.
Znáte Daniela?
Oficiálně ne.
Rád bych poznal starého králíčka.
O starém králíčkovi nechci mluvit.
Lloydovi se možná dnes nechce mluvit, Danieli.
Ale to nevadí.
Můžete toho maňáska položit, Frede?
V polovině 70. let jste na tři roky pořad přerušil.
Proč jste odešel?
V tu chvíli mi přišlo, že pořad pokryl všechny hlavní aspekty dětství.
A co vás přivedlo zpátky? Peníze?
Nuda?
Z mých synů se stali teenageři a potýkali jsme se s problémy.
My všichni a...
Tehdy jsem si uvědomil, že je toho ještě tolik o čem mluvit.
Neumím si představit, že bylo snadné
vyrůstat s vámi jako otcem.
Až donedávna o mně můj nejstarší nikomu neřekl.
Je hodně uzavřený, což nevadí.
A můj nemladší syn...
Ten mě opravdu zkoušel.
Ale nakonec jsme našli cestu a dnes jsem moc hrdý na oba.
Ale máte pravdu, Lloyde.
Nemohlo to pro ně být snadné.
Děkuju vám.
Děkuju za ten pohled.
Nemáte zač.
To není odpověď, v kterou jste doufal?
Být rodič neznamená být dokonalý rodič?
Možná něco z toho teď zažíváte s vaším synem.
A...
hodně jsem přemýšlel o vás a vašem otci.
Vyřešili jste svou rozepři?
Tohle je absurdní.
-Lloyde, kam jdete? -Skončili jsme. Díky. Bylo mi velkým potěšením.
Božínku.
S tebou je tak klidný.
Já to s miminky umím.
Viď?
Ahoj!
Pojď si sednout. Ukuchtili jsme ti jídlo přes ulici.
Přinesli pizzu.
Lloyde, tohle je Dorothy.
Ahoj.
Nemůžeš říct ahoj?
Co je to za chování?
Omlouvám se.
Měli bychom jít.
Měl jsem nápad, víš?
Že se najíme a promluvíme si jako lidi.
Na svatbě jsem to zvoral.
Tys tomu samozřejmě nepomohl,
ale chápu to.
A necháš mě dvě noci sedět v autě na ulici
jako bezdomovce, jako vandráka.
-Jerry, tohle nepomůže. -Neřekne ani slovo.
Přišels mi ji představit?
Jo.
Dorothy.
Ahoj, Dorothy.
Ahoj, Lloyde.
Takže jsi udělal, proč jsi přišel. Teď chci, abys odešel.
Lloyde.
Možná už se nikdy nevrátím.
Tak mě prosím poslouchej.
S Dorothy jsme spolu a zamilovaní už 15 let.
Odešel, když máma onemocněla. Tos věděla? Ani nepočkal, až zemře.
-Nechtěla mě tam. -Protože ses pelešil, zatímco umírala.
Já vím.
Já to vím!
Trvalo mi roky se dát dohromady.
Stojím tady díky Dorothy.
Pomohla mi sakra dospět!
Víte, co se říká o umírajících lidech?
Že je to pokojné, že prostě odejdou.
Máma křičela, když umírala. Tos věděl?
Křičela, až ztratila vědomí.
A pak přišli, oživili ji a hned se k tomu vrátila.
Byl jsem tam jen já, Lorraine a sestry.
Podepsat papíry, uklidit dům a dát ji do země.
-Jerry? -No tak, Lloyde.
Bože, moje čelist.
Jerry?
Jerry.
Proboha. Panebože.
Zavolám záchranku. Lloyde, udělej něco!
Jen dýchej. Podívej se na mě.
-Haló? -Jsem tady.
Ano, zkolaboval nám tady člověk.
To nevíme. Já ne... Dýchá?
-Jo. -Dýchá. Ano. Dýchá.
Možná je to infarkt.
Lloyde, udělej něco!
Magnetická rezonance srdce odhalila větší zúžení, než jsme mysleli.
Operace v tuto chvíli,
jen to riziko infekce...
Budeš spinkat?
Najedl ses hezky?
Dobře, tak.
Víš něco?
Nesnáším nemocnice.
Měla bys jet domů a uložit ho.
Ne.
Nechci tě tu nechávat.
Já tady nezůstanu.
Dobře.
Půjdeme všichni společně.
Ne, já musím do Pittsburghu.
-Teď? -Jo, musím pracovat.
Když máš tátu v nemocnici?
Mám termín.
Ellen to pochopí, když jí řekneš, co se děje.
Já nechci. Chci jet do Pittsburghu. Chci dělat svoji práci.
-Tomu by ses neměla divit. -Takhle se mnou nemluv.
Myslíš si, že když máme dítě,
nemělo by mi jako tobě záležet na věcech, na kterých mi vždy záleželo.
Mně záleží na mojí práci.
Nežádala jsem tě, aby ti přestalo záležet na práci.
-Musím jít. -Proč?
Všechny důležité lidi máš tady teď v nemocnici.
Nemůžeš být na mojí straně?
Pro jednou?
Dřív jsi byla na mojí straně.
Říkám ti to, protože jsem na tvojí straně.
Teď není čas na to jít do práce.
Musím jít, abych byl ráno v Pittsburghu.
Fajn. Budu sedět s tvou rodinou, zatímco budeš pryč.
Pittsburgh?
-Lloyde, tady jste. -Musím mluvit s Fredem.
Moc vtipné, pane. Běžte. Budeme točit.
Tudy.
Pojďte.
-Ticho, prosím. -Co? Proč tu jsem?
Budete v dnešní epizodě. Počkejte tam.
-Zvuk. -Jede.
-Co...? -A klapka.
A akce!
Můj dobrý přítel Lloyd.
Lloyd Vogel. Vzpomínáte si na Lloyda.
Frede, nechápu, co se děje. Můžeme toho nechat?
Není vám dobře, Lloyde?
Přestaňte se mě ptát. Ptám se já vás.
V dnešním díle jsem chtěl mluvit o nemocnicích.
Někdy když je někdo nemocný,
musí do nemocnice.
Nemocnice nesnáším.
Nemocnice je místo, kam chodí lidé.
Dobře.
-Chtěl byste předstírat, že jste v nemocnici? -Ne!
-Ahoj, starý králíčku. -Cože?
Starý králíček, předpokládám.
Já ne... Nebudu... Kde...? Kde je Fred?
Čekal jsem, až se poznáme, starý králíčku.
Jsem šťastný, že jsi přišel na návštěvu.
Dobrý den, lady Aberlinová.
Ahoj.
Ahoj, starý králíčku.
-Bože můj. -Bavili jsme se o nemocnicích.
Do nemocnice jdete, když máte nemocné tělo.
Ale co uděláte, když máte nemocné city?
Tak o nich mluvíme.
Je dobré mluvit
Je dobré říct, co cítíme
Co se to se mnou děje?
Je dobré mluvit
Bez toho zámku jsme mnohem pravdivější
Je dobré mluvit
Do toho, zkus říct:
Mám tě rád
Mám tě rád.
Jsem smutný
Jsem smutný.
Jsem rozzlobený
Kdy jsi začal být rozzlobený?
Vzpomínáš si?
Něco se stalo?
Ahoj, broučku.
Ahoj, mami.
Vím, že si myslíš, že to děláš pro mě,
že v sobě držíš tu zlobu.
Já to nepotřebuju.
Lloyde?
Co se stalo?
-Nevím. Prostě zkolaboval. -Je v pořádku?
-Může někdo...? -Zavolám pomoc.
Otočit.
Dobře.
Jste vzhůru.
Božínku. Kdybych o vás věděla, nedělala bych ten kravál.
Ne, ne, to bylo... Byla to nádhera.
Musíte mít velký hlad, Lloyde. Vezmu si bundu a půjdeme ven.
Měl bych jít.
To ne. Nesmysl.
To se podívejme. Mockrát děkujeme.
Dobrou chuť.
-Děkujeme. -Děkujeme.
Vy jste vegetarián?
Jen si neumím představit jíst něco,
co mělo matku.
Bill měl pravdu.
Vy
milujete lidi jako já.
Kdo jsou lidé jako vy?
V životě jsem nikoho jako vy nepotkal.
Zlomení lidé.
Nemyslím si, že jste zlomený.
Vím, že jste člověk s přesvědčením.
Člověk, který zná rozdíl mezi špatným a dobrým.
Zkuste si vybavit, že váš vztah s otcem
tohle taky pomohl formovat.
Pomohl vám stát se tím, kým jste.
Udělal byste něco se mnou, Lloyde?
Je to cvičení, které občas rád dělám.
Zavzpomínáme minutu
na všechny, díky jejichž lásce tu jsme.
To nemůžu.
Oni k vám přijdou.
Jen minutu ticha.
Děkuju, že jste to udělal se mnou.
Cítím se mnohem líp.
Jak jsem odešel...
To nebylo hezké.
-Jo, měl jsem ti zavolat. -Neměls odcházet.
Chtěla s tebou mluvit doktorka. Nevěděla jsem, co jí mám říct.
Co mám říct tvému tátovi.
A snažila jsem se zavolat taxík domů.
Samozřejmě jsem ho nesehnala, tak jsem jela o půlnoci vlakem.
Lidi se na mě s Gavinem dívali tak,
že zavolají sociálku.
Vím, že se snažíš omluvit, ale snadné to nebude.
Tak do toho, mluv.
Můžeme...?
Můžeme se posadit?
Spí?
Konečně.
Poslyš.
Vím, že se musím vypořádat se svými pocity.
Když mám strach...
Což jsem v nemocnici měl a mám ho...
už dlouho.
...tak se hodně rozzlobím.
A vím, že tím říkám: "Nedokážu se s tím srovnat.
Jděte ode mě." Ale to nechci.
Chci vlastně přesný opak.
Ty a Gavin...
Vy jste, co chci.
Omlouvám se.
Musím jít za Jerrym.
On umírá.
Já vím.
Můj táta umírá.
Cecilia Shermanová.
Colby Dickerson.
Justin Cook.
Rebecca Anitová.
Lloyd Vogel.
Andrea Vogelová.
Gavin Vogel.
Jerry Vogel.
Děkuju ti, Bože.
Stále jí jako teenager.
Studený nářez, sladké cereálie.
Paličatý jako mezek.
Aspoň tys k tomu přišel poctivě.
Vědělas o mně
a mojí sestře?
Až donedávna ne.
A co o mojí mámě?
Když vloni onemocněl,
když měl po první příhodě...
Začal mluvit
a řekl mi věci, které bych si přála, aby mi řekl už dávno.
Čí jednodenní celkové výhry...
Máme bourbon.
-A přichází moderátor soutěže Riskuj! -Někdo by si ho měl dát.
Ne, díky.
Ani pivo?
Máš...? Jo, tak... Dám si pivo, když ti to udělá radost.
Ne, pivo nemáme.
Nedělej to pro moji radost, ale protože to chceš.
-Pivo nemáte a já ho nechci, takže... -Tak nic nepij.
Ať jsi dehydratovaný.
Promiň.
Rozbila jsem postýlku. Praskla jako suchá větev.
Ne.
-Jak je mu? -Zdá se v pohodě.
-Jo? -Já nevím.
Když ti nic není, nedají ti domů nemocniční lůžko.
Poslyš. Díky, žes přijela.
Rozkládací gauč budeš milovat.
-Jo? -Ne.
Pojď sem.
Já vím.
Ty bys chtěl, aby teď byla vzhůru máma. Já vím.
Ale necháme ji spát, jo?
Já se v tomhle zlepším.
Budeme si na sebe muset zvyknout.
Mám tě rád
Jaký jsi
Přesně
A právě tak
Myslím
Že ses vyklubal hezky
Mám tě rád, jaký jsi
Bez pochyb
Nebo otázek
Kdo je to?
To jsi ty, Dorothy?
Pojď.
Jsi v pořádku?
Jo, jsem.
Jsou čtyři ráno.
Poslední dobou moc nespím.
Ty taky nespíš, co?
Tohle jsem s tebou nikdy nedělal.
Uprostřed noci dělat... maminčiny věci.
To není maminčina věc.
Víš, jak to myslím.
Měl bys odpočívat.
Ne. Počkej.
Pojď, zůstaň.
Poslyš.
Tamhle.
Co?
Vezmi dvě skleničky.
To mi nepřijde jako nejlepší nápad.
Jak to víš? Ty nepiješ.
No tak.
To už je lepší.
Na zdraví.
Lloyde,
mrzí mě, že jsem opustil tebe a tvoji sestru.
Bylo to...
Bylo to sobecký.
A krutý.
Můžeš se na mě podívat?
Je mi to moc líto, synu.
Není to fér, víš?
Myslím,
že začínám přicházet na to, jak mám žít.
Vždycky jsem tě měl rád.
Taky tě mám rád,
tati.
Ahoj.
Copak?
Je to pitomost.
Je to tak deset tisíc slov.
Jo.
Není to moc o panu Rogersovi.
-Já vím. -Teda je, ale...
jsi to prostě ty.
O těchto věcech nikdy nemluvíš.
Ne.
Je to dobré.
-Jo? -Jo.
Lloyde, moc se mi to líbí.
-Fakt? -Jo. Bude to na obálce.
POZNÁTE HRDINU?
-Nejdřív o té svatbě... -To je fuk. Byla zatím ta nejzábavnější.
Jsem ráda, že tu seš.
Nejezděte na Martha's Vineyard.
-Proč ne? Jsou to moje líbánky. Zasloužím si to. -To teda jo.
Nejde o právo. Nebude se vám tam líbit.
Je tam banda bohatých pitomců. A strašná zima.
Umrznete s bandou bohatých pitomců.
Kdo je to?
Jsem tu správně.
-Pojďte dál. -Lloyde.
Panenko skákavá.
-Andreo. -Dobrý den, Frede.
Těší mě, že vás konečně vidím.
-Můžu vám to vzít? -Děkuju. Ano.
Dobrý den, pane Rogersi.
Ahoj.
Nazdar.
Ahoj, Gavine.
Snad jednou budeme kamarádi.
Pane Vogele.
Smím vám říkat Jerry?
Ano, pane.
To určitě smíte.
Lloyde, Joanne se moc líbil váš článek stejně jako mně.
Andreo, už máte lepší názor na jesle?
Trochu.
Možná.
Co je? Nejsi sám, kdo mluví s Fredem.
Pane Rogersi, je pravda, že jste výborný střelec?
Navy SEAL.
Ne, obávám se, že ne.
Co to bylo za nesmyslnou otázku?
Slyšel jsem to.
Andreo, kde jste byli na líbánkách?
Utekli jsme na Maui, takže už jsme byli na líbánkách.
-Já bych jela. -Nebylas zvaná.
Poslyš. Lloyd se za nás stydí.
Dělám si srandu.
Já vím.
Možná bychom měli zorganizovat rodinnou dovolenou.
Co ty na to, tati? Smočíme si palce v moři?
To zní moc hezky.
Vetřít se vám na líbánky?
To beru.
Pokud tu ještě budu.
Víte,
o smrti je mnohým z nás nepříjemné mluvit.
Ale zemřít je lidské.
A cokoliv lidské stojí za zmínku.
Cokoliv, co stojí za zmínku, je zvládnutelné.
Musíte mi poslat fotku.
Joanne se to bude moc líbit.
Bylo by lepší, kdyby na ní byl.
-Děkuju vám. -My děkujeme.
Už bych měl jít.
Vyprovodím vás.
Já to vezmu.
Spolehněte se.
Děkuju vám.
Počkejte. Co...?
Co jste řekl Jerrymu?
Požádal jsem ho, ať se za mě modlí.
Říkal jsem si, že někdo v jeho stavu
musí být strašně blízko Bohu.
-Lloyde. -Bille.
Četl jsem ten článek.
A?
Někdy jsou lidé smutní
A vážně se cítí zle
Ale ti samí lidé Kteří jsou někdy smutní
Jsou přesně ti samí Kteří jsou někdy rádi
Je to zvláštní, ale je to tak
Je to to samé, ne? Pro mě a...
Někdy jsou lidé hodní
A dělají, co by měli
Ale ti samí lidé Kteří jsou někdy hodní
Jsou přesně ti samí Kteří jsou někdy zlí
Možná bych mohl na pár měsíců zpomalit.
Jak to myslíš?
Zůstat doma s Gavinem.
Můžeš se vrátit do práce a nemusíš řešit jesle.
-Já chci. -Vážně?
Ty?
S Gavinem jsme to už probírali.
Oba souhlasíme.
Jsem moc rád, že jsem vám mohl říct o mém příteli Lloydovi a jeho rodině.
Mám tu novou fotku Lloyda s rodinou. Chcete ji vidět?
Tady jsou.
To je hezká fotka.
Mám dobrý pocit, když je vidím takhle pohromadě.
Doufám, že víte, že z dneška jste udělali výjimečný den,
protože jste byli svoji.
Na celém světě není nikdo jako vy a já vás mám rád takové, jací jste.
Je tak dobrý pocit Vědět, že žijete
Je tak šťastný pocit Že uvnitř rostete
A když se probudíte s tím, že řeknete:
"Myslím, že lousknutím udělám nový den"
Je to tak dobrý pocit
Velmi dobrý pocit Pocit vědět
Že se vrátím S novým dnem
A budu pro vás mít nová moudra
A vy budete mít věci, o kterých budete chtít mluvit
A já taky
Uvidíme se příště.
A stop.
Děkuju.
Tak jo. V pořádku.
-Skvělé? -Jo.
-Balíme. Děkuju. -Ano, děkuju.
Zítra jsme v obuvnictví pana Wagnera.
-Začínáme v osm. -Děkuju všem.
Asistenti režie mají denní dispozice.
Dobrou.
Uvidíme se zítra.
Dobrou noc, Kelly.
-Dobrou noc, šéfe. -Dobrou noc.
Uvidíme se zítra.
Můžete věřit, že se to děje
Nebo dělat, že je něco pravda
Můžete si přát, doufat nebo zvažovat
Co byste rádi dělali
Ale dokud to nezačnete dělat
Nikdy to nedovedete do konce
Protože to předstírání
Vám nepomůže
Musíte to udělat
Každičký kousek Musíte to udělat
Udělat, udělat, udělat
A až to budete mít
Poznáte, kdo to udělal
Protože jste to byli vy
Vy jste to udělali, byli jste to vy
Není snadné se pořád snažit
Ale je to dobrá cesta, jak růst
Není snadné se pořád učit
Ale vím, že to tak je
Když se snažíte a učíte Jste větší, než jste byli včera
Není snadné se pořád snažit Ale je to dobrá cesta, jak růst
Musíte to udělat
Každičký kousek
Musíte to udělat Udělat, udělat, udělat
A až to budete mít Poznáte, kdo to udělal
Protože jste to byli vy Vy jste to udělali
Byli jste to vy.
Překlad titulků: A. M. Kroulik Frimlova